Микеланджело Буонароти
И под меда любезността безкрайна…

Превод от италиански: Драгомир Петров, 1970

chitanka.info

И под меда любезността безкрайна…[0]

И под меда любезността безкрайна

обида смъртна за честта ни крие

и тегне тъй, че може да изтрие

от грижите Ви всяка диря трайна.

Надеждата събудил, примка тайна

поискахте честта ми да обвие;

жарта на любовта гасите Вие,

а тя да пламне иска — всеотдайна.

Поддържайте, Луиджи мой, лъчиста

оназ признателност, че пак живея,

пазете я от бури ядовити.

Враждата всяка благодарност чиста

руши; пред дружбата благоговея,

но сто усмивки не сушат сълзите.

[0] През 1522 г. Микеланджело гостувал на своя приятел Луиджи Дел Ричо в Рим, за когото написал и петдесетте епитафии в памет на племенника му. По време на това гостуване поетът тежко се разболял, но благодарение на горещите грижи, с които бил окръжен от приятеля си, възстановил своето здраве. По-късно, неизвестно по какви причини, отношенията между двамата рязко се помрачили. Тези събития именно предизвикали и написването на горния сонет, който изразява чувство на горчивина от една незаслужена обида и съжаление за загубено приятелство. — Б.пр. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.